20th Century Fox
De är försenade.
- Brenda, vi närmar oss. Uppehåll dem. - Håll i dig!
Anropa högkvarteret!
Transport 009, vi har problem på järnvägen.
- Skicka förstärkning! - Uppfattat. Vi kommer.
Det här är vansinne, Thomas!
Håll i dig.
Kör närmare!
Kom igen, Vince!
Vince!
Hoppa!
- Helvete! - Kom igen!
Berg! Kolla!
Noll ett nio, ni har fripassagerare där bak.
Vi beskjuter jeepen nu.
- Brenda, du har sällskap! - Kör, kör, kör!
Öppna eld.
Se upp!
Herrejävlar...
Thomas, ni får klara er själva. Dö inte.
Lycka till. Framåt. Kom igen!
Gå! Gå! Ni hörde honom!
Ge mig väskan!
Vince?
- Klart! Täck ryggen! - Framåt!
- Ta skydd! - Kom igen! Fortsätt framåt!
Vi förlorade de fem sista! Stoppa tåget!
- Newt! - Okej, kom igen! Sätt fart. Kom igen!
Minho!
Minho, kan du höra mig?
Den här. Den här!
Åh, helvete!
Vi har inte mycket tid.
Hallå!
Han svänger som tusan.
Vi har dem! Vi har dem!
Kliv ur fordonet med händerna över huvudet!
Sätt fart, pojkar.
Stanna där. Rör er inte.
Jag sa, stå still, rövhål!
- Som du vill hermano.
Håll tillbaka honom!
Gör inget dumt nu.
- Hej, Fry. - Skönt att se er killar. Backa.
Hej.
- Newt, hur går det? - Hetsa mig inte.
Helvete!
- Newt, kom upp hit! - Nästan där.
Klättra, Newt!
- Var i helvete är de? - Jag vet inte.
Klättra upp! Fort! De är för många!
Okej, killar, vi är här!
Framåt!
- Kom igen! - Lägre!
Täck mig!
- Kör, kör! - Okej, allt klart!
Då hissar vi.
Vince, klättra upp hit!
Nu, Vince!
Nu åker vi hem!
Okej, killar! Bra jobbat.
MAZE RUNNER: THE DEATH CURE
- Aris. Är ni oskadda? - Ja, vi är okej.
Gode Gud.
Där är ni. Tack och lov!
- Det är okej. Ni är i säkerhet. Håll ut, bara. - Jag behöver bultsaxen.
- Är du okej? - Jag mår bra. Hur mår du?
Han är inte här.
Jag tar en.
- Medicinsk hjälp åt vänster. - Första förband.
Kom närmare! Här borta!
Lyssna nu.
Ni alla har genomgått ett helvete. Jag önskar att problemen var över.
Men än kan vi inte fira.
WICKED finns fortfarande där ute. De ger inte upp.
För ni har något de vill ha.
De tog er för att ni är immuna mot en farsot som utrotar mänskligheten.
De tycker att ni är värda att offras, för att hitta ett botemedel.
Det gör inte jag.
Så om två dagar, när vi fått den här skorven sjöduglig, sticker vi härifrån.
Vi ska till en plats, där WICKED aldrig hittar er.
En plats där ni kan börja om. En plats där ni kan känna er hemma.
Är ni med mig? Kom igen. Nu sätter vi igång.
Jag behöver några volontärer. Nu sätter vi igång.
Lasta ombord lådorna.
Vi reser om två dagar.
Okej, hjälp till här uppe.
- Kan jag hjälpa dig? - Det ser bra ut.
- Hur mår du? - Fantastiskt.
- Jag frågade bara. - Jag vet, du bara frågar. Alla bara frågar.
Oroa dig inte. När det bryter ut kommer du vara den första som vet.
Här. Drick det här.
- Det tog lång tid för er att rädda oss. - Det är kul att se dig med, kompis.
- Så vad hände? - Jag kämpade emot.
- Eller försökte åtminstone. - Ni hade tur som hittade oss.
De flyttade runt oss mycket. Det kändes som om nåt stort var på gång.
Någon aning vart de var på väg?
Det enda jag vet... De pratade om en stad hela tiden.
- Finns det några städer kvar? - Nej, det gör det inte.
Alla är raserade.
Okej. Men hur är det med Minho? Varför var han inte på tåget?
Jag är ledsen, Thomas.
Det var han.
De tog 40, kanske 50 barn. Vi räknar än, men piloten tror det.
- Han tror att de var de. - Självklart var det dem. Berg, då?
Vi spårade den en bit. De fann spåranordningen. De är spårlöst borta.
Rör på er, immuna.
C22.
B9.
Vi genomsöker området, men de är förmodligen långt borta nu.
Nej, de sticker ingenstans.
Han fick inte vad han verkligen ville ha.
Där är det. Tjugo, trettio mil bort.
Baserat på järnvägen och det Aris sa, måste de vara på väg dit. Det är dit de tar Minho.
Vi tar med alla som kan strida. Följer vägarna där vi kan.
- Vi kan vara tillbaka på en vecka. - En vecka?
Det tog sex månader att komma hit.
Vi har över 100 barn här nu.
Vi kan inte stanna här för alltid efter det vi just gjort.
Du vill vandra iväg till någon slumpmässig punkt på kartan.
- Du vet inte ens vad som finns där. - Det gör jag.
Det har gått några år, -
- men jag har varit där.
Den sista staden. Det var vad WICKED kallade den.
Det var själva högkvarteret.
Om den staden ännu finns, bör du akta dig för att ge dig dit, hermano.
Det är själva lejonkulan.
- Vi har gjort sånt förut. - Ja, med månader av planering...
och tillförlitlig information och överraskningsmomentet på vår sida.
- Vilket vi inte har nu. - Vince, jag har tänkt ut det.
Förra gången vi var dåligt förberedda förlorade jag allt. Kommer du ihåg det?
Jag vet att det gäller Minho.
Men be mig inte riskera alla dessa barn för en man.
Jag kommer inte göra det.
Genomsöker området nu.
A är färdigt. Skannar sektor B nu.
- Helvete. Stäng av allt. - Sätt fart! Sätt fart!
Oj, de börjar närma sig.
Du har rätt. Vi kan inte stanna här.
Vart tänker du ta vägen?
- Newt... - Var inte larvig nu.
Jag är redan med. Kom nu.
Nej. Inte den här gången.
Lyssna här. Även om vi hittar Minho finns ingen garanti att vi överlever.
Då behöver du väl all hjälp du kan få, eller hur?
Vi startade ju det här tillsammans.
Kan lika gärna avluta det på så vis också.
Okej.
Låt oss hämta hem honom.
Nej.
Hallå! Nej, nej, nej. Vänta. Hallå!
Hallå, vänta, vänta! Hallå! Det är okej! Hallå!
- Hur mår han? - Andningen är stabil.
Nej! Nej!
Inte lika effektivt som labyrinten, men det verkar funka.
Det är lovande. Men vi behöver ett större prov.
Okej. Fortsätt.
Nej! Nej!
OBLIGATORISK INFEKTIONSKONTROLL 3 KM
OBLIGATORISK INFEKTIONSKONTROLL
TECKEN PÅ INFEKTION
Vill du att vi åker in dit?
Jag vill inte låta negativ men om jag var en Crank, är det där jag skulle hålla till.
Jag tror inte vi har något val.
Okej. Jag tar geväret.
Då rullar vi.
Ta det sakta och försiktigt.
Det är okej. Det är bara en...
så kör runt honom sakta.
- Det ska nog gå. - Lugnt och sakta.
Lugnt och sakta
Hjälp. Snälla.
Hjälp mig. Snälla.
- Snälla! Släpp in mig. - Fry, vi måste köra.
- Kör. Nu. - Gasen i botten, Fry!
- Håll i er! - Gasen! Botten! Kom igen!
- Skaka av honom, Fry! - Jag försöker!
Kör.
Håll i er!
Herregud.
Frypan, se upp!
- Är alla okej? - Min hand.
Min hand.
Fry, skydda dina ögon.
- Helvete. Gick det bra? - Ja. Är du okej?
Vänta! Thomas!
- Thomas, dörren! - Kan du ta dig ut?
- Är du okej? - Fry, gå runt.
Jag försöker få ut honom.
- Newt, är du oskadd? - Ja, jag tror det.
- Fry, är du okej? - Ja.
- Jäklar. Frypan, vi måste sticka. Nu! - Vänta lite!
- Nu! - Fry, nu! Vad gör du? Vi måste köra!
- Kom igen! - Håll i er!
- Frypan, kör! Kom igen! - Vänta!
- Bra skjutet, Fry. - Tack.
Okej. Nu måste vi sticka. Fort, fort!
Kom nu, Fry!
- Fry, sätt fart! - Fort, fort, fort!
- Se upp. - Fry, fick du dem?
Okej! Hitåt, hitåt!
Okej, Fry. Andra hållet!
Slut på kulor!
Skit också!
Kom igen, hoppa in!
- Kör, Jorge. Kör! - Kör!
Jag är imponerad. Ni klarade er nästan en hel dag.
- Är du okej? - Ja.
Förlåt. Jag ville att ni skulle få slippa det här.
Han försöker nog tacka för att ni räddade oss.
- Ingen orsak. - Hoppas inte för mycket.
Den där vägspärren därborta var stadens sista försvar.
Om den är intagen, är nog staden det också.
Såvida de inte kom på nåt sätt att hålla Cranks ute.
Lustigt...
I tre år försökte vi bryta oss ut, och nu bryter vi oss in igen.
Ja, det är vansinnigt lustigt.
- Jorge, hur kommer vi in? - Titta inte på mig hermano.
De där murarna är nya. Det är väl WICKED:s svar på allting.
Vi lär inte lösa det stående här.
Nu går vi.
Tror du verkligen han är där inne?
Vi får väl ta reda på det.
Du vet att hon kommer vara där också.
Vi måste se till att vi har resurser. Jag hör av mig. Ursäkta mig.
Är du redo? Det kommer att gå bra.
Människor börjar tvivla, doktor.
När du spärrade av staden försäkrade du att det bara var en tillfällig försiktighetsåtgärd.
- Varför har du nu förbjudit allt inträde? - Eftersom läget förändrats och inte till det bättre.
Smittotalet ökade med 300 %.
Lyckligtvis... står vi kanske på tröskeln till ett genombrott.
Detta är försöksperson A7.
I över tre år deltog han i labyrintprövningen.
Antikropparna som producerades, -
- är de starkaste vi någonsin sett.
Vi framställer ett nytt serum i talande stund.
Och med ert stöd vill vi börja testa det på människor.
Tack så mycket, doktor. Mycket imponerande.
Men vi har prövat det här förut.
Uppriktigt sagt börjar vi alla undra...
...om inte våra resurser kan användas bättre någon annanstans.
- På vilket sätt? - Säkerhetszoner. Skyddade områden som det här.
Vi kan rädda så många människor som möjligt.
Hur många?
Tusen?
Två tusen?
Förutsatt att era skyddade områden förblir skyddade...
vilket vi vet de inte blir.
De smittade är redan tre gånger så många som de friska.
Det enda ni gör är att skjuta upp det oundvikliga.
Har någon av er någonsin förlorat någon till viruset?
En brorsdotter.
Anna.
Jag är ledsen över att vi inte kunde hjälpa henne.
Men tänk om vi kunde leva med viruset.
Överleva det. Tänk att kunna säga till Anna, -
- att ni kunde ge henne chansen att leva ett normalt liv.
Vi har aldrig varit så nära ett botemedel.
Och vi har offrat mycket för att komma så här långt.
Snälla ni, -
- låt inte de uppoffringarna vara förgäves.
Snyggt. De kan vara svåra att övertyga. Du gjorde det perfekt.
"Uppskjuta det oundvikliga."
Thomas brukade säga likadant om oss.
Tänker du fortfarande på honom?
Jag kan hjälpa dig med det. Med minnena.
Du måste inte hålla fast vid dem. Det är en enkel procedur.
Det finns en anledning.
Jag vill komma ihåg.
Om vi hittar ett botemedel bara då kan allt det här rättfärdigas.
Jag hoppas att du har rätt.
- Det här stället är verkligen kört. - Vi måste hålla ihop.
Vi är rösten för dem utan röst!
De gömmer sig bakom sina murar -
- och tror sig kunna behålla botemedlet för sig själva, -
- medan de ser oss andra vittra sönder och ruttna!
Men det finns fler av oss, än det finns av dem.
Och jag säger: Att vi ska resa oss upp -
- och ta tillbaka det som är vårt!
Låt oss segra!
Hämta Janson.
FLAGGAD ID-SENSOR LOKALISERAD STATUS: NIVÅ 5-FLYKTING
- Släpp in oss! - Där. Det där är vår väg in.
- Släpp in oss! - Mot muren!
Släpp in oss! Släpp in oss!
Thomas! Det här är inte rätt sätt.
Alla här försöker ta sig in. Skulle du hitta något de inte hittar?
Kommit så här långt. Jag vänder inte om nu.
Vad i helvete har vi givit oss in i?
Ur vägen! Ur vägen!
Thomas, det här känns fel.
Ni hade rätt, sir. Drönaren lokaliserade honom utanför murarna.
Gör vapnen skjutklara.
Hör ni, vi måste sticka nu. Titta.
- Kom igen, Thomas! - Vi måste bort härifrån!
- Rör på påkarna! Rör på påkarna! - Spring, spring spring! Kom igen!
Spring! Fortsätt springa!
Kom igen!
Rör på påkarna!
Kom igen! In! In!
Spring, spring, spring!
- Kom igen! - Ingen utväg!
- Newt! Newt! - Släpp mig!
Nej! Brenda! Brenda! Brenda!
- Kör, kör, kör! - Släpp mig! Släpp mig!
Skicka ut en patrull.
De får inte komma tillbaka förrän han är hittad.
Kom igen!
Hoppa ur!
Vart ska du, då?
- Var är hon ditt svin? - Helvete! Vänta!
- Kom igen, kom igen! - Okej, okej, okej. Okej.
- Här är jag. Här är jag! - Brenda.
Lugna ner er. Vi är alla på samma sida.
Vad menar du samma sida? Vem i helvete är ni?
Hej, nykomling.
Gally?
Det är inte sant.
Nej, vänta!
- Stopp! Det är okej! - Sluta! Sluta med det!
Sluta.
- Han dödade Chuck. - Jag vet.
Jag kommer ihåg det. Jag var också där.
Men jag kommer också ihåg att han var stucken och halvt från vettet.
Lugna ner dig, okej? Kom igen.
Det var var nog välförtjänt.
- Någon annan? Fry? Newt? - Känner ni honom?
Han var en gammal vän.
Hur? Hur är detta möjligt?
- Vi såg dig dö. - Nej, ni lämnade mig att dö.
Och om vi inte hade hittat er skulle ni vara död just nu.
Vad i helvete gör ni här?
Minho. WICKED har honom fången här.
Vi leter efter en väg in.
Det kan jag hjälpa er med.
- Följ mig. - Jag går ingenstans med dig.
Som du vill.
Men jag kan få er förbi murarna.
Efter labyrinten blev jag upplockad av en grupp på väg mot staden.
De insåg att jag var immun, lappade ihop mig -
- och tog mig mig hit till Lawrence.
Gruppen har krigat mot WICKED ända sen de tog kontroll över staden.
Men WICKED kan inte gömma sig bakom murarna för alltid.
En dag ska de få betala för vad de har gjort.
Hör på... han får inte besök så ofta, -
- så låt mig sköta snacket. Okej?
Och försök att inte stirra.
Rosen luktar och fuktar, jag suktar.
Lukta, fukta...
Jag suktar.
Gally...
skönt att du klarade dig. Jasper berättade vad som hänt.
Det var rena slakten. Vi kunde inget göra mot kulsprutorna.
Nej, men om de fortsätter att peta på getingboet -
- blir de stuckna till slut.
Vilka är de där? Varför är de här?
Vi måste ta oss in i WICKED. Gally sa att du kan ta oss förbi murarna.
Gally borde veta bättre än att ge löften som han inte kan hålla.
Förresten är muren bara halva problemet.
- Komma in i WICKED är omöjligt. - Det kan finnas ett sätt nu.
Men det går inte utan Thomas.
Verkligen?
Vet du vad jag är...
...Thomas?
Jag är en affärsman.
Därför tar jag inga onödiga risker.
Varför ska jag lita på dig?
För att jag kan hjälpa dig.
Om du kan hjälpa mig förbi murarna, -
- så kan jag skaffa dig det du behöver.
Vad är det som du tror att jag behöver?
Tid.
Till sista droppen.
Är det vad jag behöver?
WICKED har nåt vi båda vill ha.
Så här gör vi.
Två får gå in. Resten stannar här hos mig.
Bara för att försäkra mig om att du kommer tillbaka hit.
Har vi en överenskommelse?
Gally, visa honom vägen.
Var försiktig, Thomas.
Gally, ta hand om dem.
Ja.
Det här är vidrigt. Jisses.
Ja, det är härligt.
Håll er nära. Vi har lång väg att gå.
Vi är redo.
Shai?
- Hej, miss Teresa. - Hej.
- Hur mår du? - Okej.
Kommer det där att göra mig bättre?
Jag hoppas det.
Kommer du ihåg historien du berättade för mig?
Om huset där du växte upp?
- Jag kommer inte ihåg det. - Huset vid sjön?
- Det svider. - Jag vet, jag vet.
Sådär ja. Klart.
Du är så modig.
Helt otroligt.
Hur snart kan ni ge det till de smittade?
Du visar mycket medkänsla för någon som just öppnat eld mot en folkmassa.
Du bad mig att göra mitt jobb. Jag hade skottläge. Jag sköt.
Och missade, tydligen.
Patrullerna hittade inte kroppen.
Thomas är fortfarande kvar där ute.
Vad sägs om henne där? Vet hon något?
Nej.
Hon får inte veta.
Hon måste vara fokuserad.
Höj säkerhetsnivåerna i hela staden.
Jag litar på att du har kontroll över detta, Janson.
Röd zon, tåget avgår om fem minuter. Tack.
- Det här är en lång väg från Glade. - Femton minuter till utegångsförbud.
Vänligen fortsätt hem i god ordning.
Kom ihåg, att det är för er egen säkerhet.
Bäst att komma bort från gatorna.
Det är svårt, men agera som ni har sett det här förut.
De har verkligen höjt säkerheten.
Jag gissar att ni shanker har något att göra med det.
Okej, nu sticker vi härifrån.
Okej, din tur, Newt.
Behövs inte.
Där är det.
Om WICKED har Minho, är det där han där.
Lawrence har försökt hitta ett sätt att ta sig in i åratal.
Det kryllar av soldater där.
De har övervakning överallt.
Skannrar på varje våning.
Det låter som en jävla fästning.
Ja, jag trodde du visste ett sätt att ta sig in dit.
- Kanske det. - Vad i helvete menar du med "kanske"?
Ta en titt.
Jag sa att jag visste en väg in.
Jag sa inte att du skulle gilla den.
Nej. Det måste finnas ett annat sätt.
Som vad? Du såg byggnaden. Hon är vår enda väg in.
- Hjälper hon oss verkligen? - Jag tänker inte be henne.
Vad är det jag missar? Det är ju samma tjej som förrådde oss förut?
- Samma slyna? - Jag gillar henne.
Vad är det här?
Är du rädd för att din flickvän ska bli skadad?
För det här handlar om mer än att rädda Minho. Eller hur?
- Vad pratar du om? - Teresa.
Hon var skälet till att vi miste Minho. Vi har chansen att rädda honom.
Och nu vill du inte på grund av henne? För du gillar henne än, eller hur?
Bara erkänn det. Ljug inte för mig!
Förlåt mig.
Förlåt för det där. Förut.
Jag kan väl inte dölja det här längre.
Varför sa du inte något?
Det skulle inte ha gjort någon skillnad.
WICKED satte mig i den där labyrinten av en anledning.
Kanske helt enkelt för att se skillnaden mellan immuna som du och såna som jag.
Du vet att vi kan fixa det här, Newt.
- Okej? Det kan vi. - Oroa dig inte för mig.
Det här handlar om Minho. Han behöver oss nu.
Så om det finns en minsta chans att vi kan rädda honom -
- och hämta honom härifrån, så måste vi ta den.
Kosta vad det kosta vill.
Okej. Jag förstår.
Upp med honom.
TILLHÖR WCKD
Minho.
Kan du höra mig?
Det finns en liten flicka här.
Hon heter Shai Lun.
Hon har varit smittad i tre veckor nu.
Men, Minho...
...du kommer att rädda henne.
Och du kan rädda många andra.
Allt vi gör här... det fungerar.
Förstår du?
Därför är det här så viktigt.
Jag ville bara att du skulle veta.
Teresa.
Minho?
Du är en förrädare!
Vi litade på dig!
- Släpp! - Släpp henne!
Släpp mig! Släpp mig!
Jag ska döda dig! Förrädare! Du dödade dem allihop!
Teresa, de behöver dig i medicinlabbet. Det låter allvarligt.
Jag beklagar, Teresa.
Det är inte ditt fel.
Du gjorde allt du kunde.
Utegångsförbudet har trätt i kraft. Alla som bryter mot det deporteras genast.
Thomas?
Thomas.
Hej, Teresa.
Du borde inte vara här Om Janson får reda på att du är här...
Jag ska inte stanna.
Det är bara...
Jag måste få träffa dig.
Jag måste fråga dig något.
Ångrar du det? Det du gjorde mot oss?
Ibland.
Men jag gjorde det jag trodde var rätt.
Jag skulle göra det igen.
Bra.
Du kopplar av lite, ser jag.
En vacker syn, eller hur?
Jo.
Det är en tjusig stad.
Murarna.
Det är otroligt vad människan kan göra när deras överlevnad står på spel.
Pressar man dem tillräckligt hårt finns det inget de inte kan göra.
Ingen gräns de inte kommer att överstiga.
Du har haft ett bakslag. Det är vi vana med.
Inte den här gången.
Viruset är luftburet. Det finns innanför murarna.
Serumet var vår sista chans.
Alla som inte är smittade kommer att vara det inom en månad.
Okej. Vi klarar det här.
Vi evakuerar viktig personal och etablerar en ny säkerhetszon längre norrut.
Vi har ännu 28 immuna här i byggnaden. Vi kan hitta fler.
Det tror jag säkert.
Du skulle jaga dem alla tills det inte fanns mer kvar.
Trots allt vi har gjort mot dem...
...allt vi har utsatt dem för...
...så har vi trots allt gett dem verktyg till vad som behövs för överlevnad.
Kanske kommer de att lyckas nu där vi har misslyckats.
Menar du verkligen att du ger upp?
Efter allt som har skett?
Det handlar inte om att ge upp, Janson.
Det handlar om att veta när du har förlorat.
- Gally? - Så här blir det.
Vi ska ställa några frågor till dig och du ska berätta allt vi behöver veta.
Vi börjar enkelt. Var är Minho?
- Ni tror väl inte att... - Titta inte på honom.
Varför tittar du på honom? Titta på mig.
Han kommer inte att hjälpa dig.
Vi vet att ni håller Minho i byggnaden.
Var?
Han är i fångenskap med de andra. Tre våningar under markytan.
Hur många andra?
Tjugoåtta.
- Jag kan göra det. - Nej. Ni förstår inte. Hela våningen är avspärrad.
- Ingen kommer in utan tumavtrycks-ID. - Det är därför du ska med oss.
Jag vet inte, jag...
Vi behöver inte nödvändigtvis henne.
Eller hur?
Inte hela henne. Vi behöver bara hennes finger.
- Sluta, Gally. - Är du blödig?
Jag kan garantera dig att hon gjort värre mot Minho.
- Du följer inte planen. Sluta. - Det spelar ingen roll.
Gör vad ni vill med mig. Ni kommer ändå inte in.
- Sensorerna kommer att fånga upp... - Vi vet. Vi har taggats.
Tillhör WICKED.
Du ska hjälpa oss med det också.
Försök att slappna av. Det här kommer att svida.
Få det gjort, bara.
- Det där gillade hon. - Du har nog rätt.
Här. Prova om de passar.
- Tack. - Tack, Newt.
Dags för dig att åka, gamling. Du har långt att köra.
Kan jag inte avråda dig från det här? Det är din sista chans.
Det liknar inte dig att fly från en strid.
Och det är olikt dig att försöka hitta en.
Jag är rädd att om jag går härifrån, ses vi aldrig mer..
Vi brukar inte riskera våra liv för främlingar.
Jag var också främling en gång.
- Svik oss inte nu - Nej.
Aldrig.
Hon ser pigg ut. Frisk.
Hur har ni skaffat serum till henne?
Vad pratar du om?
Brenda.
Jag trodde inte att hon fortfarande skulle vara vid liv.
- När behandlades hon senast? - Vid Right Arm.
Sista gången vi såg dig.
Men det var ju flera månader sen.
Thomas, det är inte möjligt.
Det borde ha brutit ut redan.
- Det är helt omöjligt att hon... - Det räcker.
- Tror du inte på mig? - Väntar du dig det?
Du gjorde ditt val.
Är allt okej där borta?
Jadå. Ja, vi är klara.
Bra försök.
Du var kär i henne, eller hur?
Jag vet inte.
Var försiktig. Ditt problem är att du inte kan släppa taget.
Även när du borde.
Du kan inte rädda alla, Thomas.
Jag kan försöka.
Fortsätt gå.
TERESA TILLTRÄDE BEVILJAT
- Gå, gå, gå. - Vänta lite.
- Jag kan komma in här. - Stanna där. Kasta hit walkien.
Frypan, vi är inne. Hur går det?
Jag är snart framme.
- Hälsa Minho från mig. - Håll ut, kompis.
- Det här funkar nog. - Brenda, vad är din status?
Jag jobbar på det.
Uppfattat. Se till att vara redo.
Oroa dig inte. Jag kommer att vara där.
Okej, då kör vi.
Vi fick en signal.
Gally lyckades. Vi är inne.
Bra. Ge mig allt.
Jag vill ha full kontroll.
Märkligt. Systemet hackar.
Jag går och kollar.
Ta skydd! Ta skydd! Fort!
- Kom, så går vi. - Öppna dem. Sätt fart.
- Det är okej. Det är ingen fara. Kom bara. - Newt, kolla den andra cellen.
Kom bara. Det är ingen fara. Kom.
Valvet. Hur tar jag mig in?
Det går inte.
- Kom bara, vänner. Kom bara. - Hör ni...
Det här kan ta lite tid.
Jäklar. Han är inte här.
Var är han?
Kunde det inte vänta till morgonen?
Inser ni att han kan dö av så stark dos? Ta så här mycket på en gång.
Jag har mina order. Janson beordrade full dos.
FÖRFLYTTNING AV FÅNGAR
Han är flyttad till medicinavdelningen.
Thomas, det är i andra änden av byggnaden.
- Okej, ta mig dit till honom. Genast. - Okej, jag följer med dig.
Nej, Newt. Stanna här och vänta på serumet med Gally.
Du klarar inte det här ensam. Minho kommer först, eller hur?
Gå nu. Vi slösar med tiden. Jag tar serumet. Vi möts utanför.
Okej. Vi går. Kom igen.
Du, nykomlingen. Lycka till.
Fortsätt gå.
Kom igen, kom igen nu.
Vänta.
Du jobbar sent.
Det är det jag gillar med dig, Teresa.
Hur mörkt det än ser ut, så...
Tja, du ger aldrig upp.
I såna här tider behöver man vänner man kan lita på.
Det ska jag komma ihåg.
Det finns en sak du behöver veta.
Oss vänner emellan.
Thomas är här.
Han blev sedd utanför murarna. Ava ville inte säga nåt, -
- men han kanske försöker kontakta dig, och i så fall...
Vill jag att du talar om det för mig.
Tänker du döda honom?
Vore det ett problem?
Här ska jag av.
Lyssna på mig, Thomas. Serumet kan inte rädda Newt.
- Det kan vinna honom lite tid, men... - Lyssna inte. Hon försöker förvirra dig.
Hör på, Thomas. Du vet vad som pågår. Folk dör. Världen är döende.
Det är något med ditt blod som jag inte förstår.
- Öppna den. - Om du låter mig göra några tester...
- Jag lovar att jag kan skydda dig. - Som du skyddade Minho?
- Vad gör du? - Hur många kommer att krävas?
Hur många måste de samla ihop; tortera, döda? När i helvete slutar det?
- När vi hittar ett botemedel. - Det finns inget botemedel!
Det tjänar inget till, Teresa.
- Han gjorde sitt val för länge sedan. - Släpp pistolen!
Backa. Säg åt dem att backa. Säg åt dem att backa!
Kom igen, Thomas. Det är ju jag.
Jag har känt dig längre än du minns. Du kommer inte att skjuta henne.
Tror du inte?
Okej. Gör det, då.
Skjut henne. Bevisa att jag har fel.
Skjut henne.
- Undan! Undan! - Fort! Fort!
- Måtte du ha en bra förklaring. - Jag gjorde dig en tjänst.
Dörrarna är förseglade. De är fast. Janson, jag behöver dem levande.
- Kom igen nu! Kom igen! - Sätt fart!
Okej. Vi måste ut härifrån, fort.
Håll er nära mig. Håll ihop.
Du skyddar den här med ditt liv. Förstår du?
Okej.
Då går vi.
Spärra av byggnaden. Skicka upp alla till 20:e våningen.
- Och någon stäng av de där jävla sirenerna! - Ja, sir.
Kod 22 pågår. - Huka er! Huka er!
Fort! Fort! Fort! Huka er! Huka er!
Brenda, var är du? Vi är här.
- Kom igen. Hoppa ombord. - Okej, hoppa ombord. Fort. Fort.
- Båda ingångarna. Båda ingångarna. Fort. - Vänta. Var är Thomas?
- Jag hoppades han var med dig. - Kom igen.
Vänta! Stanna här med ungdomarna. Vänta här...
- Jag hittar honom. Vänta på oss bara. - Vi åker ingenstans.
- Nå? - Inga spår av dem, sir.
- De är här nånstans. Hitta dem. - Ni två ditåt. Ni andra följer mig.
- Ja, sir! - Uppfattat!
Pågående kod 22.
All R-16-personal anmäl er till era tilldelade stationer.
Lägg er ner. Lägg er ner
- Fort! Fort! Fort! - Var tysta.
Det finns några här.
Jag är ledsen, Thomas.
- Nån tar bussen. - Håll i er!
- Se upp! - Stanna!
Var inte rädda!
- I bilarna! - Sätt fart!
Fort! Fort!
All R-16-personal anmäl er till era tilldelade stationer.
Thomas! Nej!
Minho? Minho!
- Jäklar! - Stilla!
Minho!
Minho, var är du?
Minho!
- Doktorn, han han börjar återfå medvetandet. - Ge mig mer sedativ.
Helvete!
Där! Där är de!
Jag genskjuter honom!
Newt, ta skydd!
Skit också! Nästan slut.
Ta skydd.
- Snyggt. Okej, kom igen! - Stå still, båda två!
Lägg er ner. Nu! Jag sa...
Minho.
Är det här på riktigt?
- Jag ser dem! Jag ser dem! Här! - Den här vägen!
Hitåt!
Ni tre! Stanna!
Kom.
In här. In här.
LÅS
Kom igen, Newt.
- Få upp dörren. - Ja, sir!
Helvete.
Några idéer?
Kanske.
Okej, det borde gå.
Vi måste ta ordentlig sats.
Nästan igenom.
- Är du säker på det här? - Inte direkt.
- Fin peppning. - Ja, vi blev jäkligt inspirerade.
- Ryck in! Ryck in! - Helvete.
- Thomas! - Skit!
- Minho, är du oskadd? - Ja.
- Ni tre, stå still. - Det är inte sant.
Lugnt och fint.
Försök inte.
Ner på knä med händerna i luften.
Din djävla idiot.
Gally?
Minho. Ni är inte kloka.
Jag förklarar sen.
Lystring, all personal. - Släpp ner nätet.
Undantagstillstånd. Ingen släpps ut.
Klart, sir. Våra patruller förföljer bussen.
Vilken buss?
Helvete! Håll i er!
Helvete!
Kliv ur bussen.
Sitt still.
Ni är jätteduktiga.
Kliv undan från bussen.
Kliv undan från bussen, sa jag! Upp med händerna.
Släpp vapnet!
Då kör vi.
- Gå in! Gå in! Fort! Fort! - Bussen får inte köra!
Kom igen, håll i er i nånting!
- Nu lyfter vi. - Omringa dem! Skjut inte!
Håll i er.
Förlåt.
Fan.
WCKD VÄLJER DIG
Grip tag i nåt!
Okej, kliv ur, allihop.
Håll käft.
De är inte ute än.
De är definitivt förbannade.
Hur långt bort är tunnlarna?
Kanske tolv kvarter härifrån.
Vi klarar det.
Newt, hur mår du?
Förfärligt.
Men det är skönt att se dig i alla fall.
Hur länge har han varit så här?
Han blir bra. Vi måste ta oss till Brenda.
Hon har serumet. Kom nu.
Hej, Newt. Kom igen, kompis. Jag hjälper dig upp. Kom igen.
- Gick det bra? - Jadå.
Varför hjälper du oss, Gally?
Jag körde ett spjut i bröstet på dig.
Ja.
Ingen är fullkomlig.
Lawrence!
Vänta, hör ni. Vänta, vänta, vänta.
Var är alla?
Vänta här, hör ni.
Thomas!
- Lawrence! - Allt är borta.
Bli inte rädd. Jag är inte tjusig...
...men vi vet alla vilka fienderna är som gömmer sig bakom murarna!
De har ett namn...
...för såna som vi.
De kallar oss Cranks!
Men det är de som är monstren!
Det var de som startade detta krig. Men ikväll...
...avslutar vi det.
Följ mig.
Följ mig, så visar vi dem ansiktena på dessa människor, -
- som de har valt att glömma!
Följ mig, så är staden er!
Låt oss gå ut!
Kom nu!
Kontrollen, ser ni det här? Avvaktar order.
- Herrejävlar! - Gör kulspruta ett och två skjutklara.
Kulsprutorna svarar inte. Jag är utestängd.
Okej. Ryck framåt. Öppna eld! Öppna eld!
Vi skulle krossa WICKED, inte hela jäkla staden.
Kom nu, Gally.
Det här är en obligatorisk evakuering.
Sista transporten avgår om 38 minuter.
Vänligen gå upp på taket. Upprepar, det här är en obligatorisk evakuering.
Teresa, varför är du kvar här? Vi måste härifrån.
- Nej, jag åker inte utan Thomas. - Det är för sent. Han är borta.
Nej. Du förstår inte. Jag behöver fler.
Kom hit. Titta.
Det bromsar inte bara virusets tillväxt.
Det förstör det.
Vi måste hitta Thomas.
Tunnlarna är här framme. Helvete!
Huka er! Huka er!
Helvete!
- Gör er redo! - Framåt! Framåt!
Främsta linjen, ner!
Fan också!
Vad väntar de på?
Ner, ner!
Håll er nere! Håll er nere!
Vi måste sticka.
Kom igen. Sätt fart. Sätt fart.
Få in honom. Få in honom.
Brenda, är du där? - Thomas, jag är här.
Helvete! Är ni oskadda?
Vi kommer inte att klara det.
- Vänta, vad menar du? - Låt dem inte komma undan!
Ta de andra och stick medan du kan.
Nej.
Brenda.
Jag lämnar dig inte. Förstått?
Så glöm det.
Även fast du borde?
Thomas, oroa dig inte. Jag kommer till dig.
Vad pratar du om?
Vår skjuts är här!
Titta efter oss nära tunnlarna.
Sätt fart! Skjutsen är här!
Försiktig. Snubbla inte.
- Vince? - Hej, kul att se dig också.
Jag vet. Jag plockade upp en liftare.
- Nu sticker vi härifrån. - Inte än. Thomas är kvar där inne.
- Då hämtar vi honom. - Ja, för fan.
- Alla ombord. - Sätt fart!Sätt er och spänn fast er...
- Inte långt kvar, Newt. - Lämna mig.
- Backa! - Sätt fart!
Fäll dem!
- Okej, det är de. - Ja. Vi måste åka.
- Vi måste åka. - Gå utan mig. Ni...
Minho.
Spring före, hämta serumet och kom tillbaka så fort du kan.
Minho, spring.
Han har rätt. Jag täcker dig.
Tack.
Tack, Minho.
Håll ut, bara.
Hör du det?
Spring, Minho!
De kom igenom.
Newt? Newt?
Hallå! Hallå! Newt! Hallå!
Vi ska pröva en sak. Okej? Vi måste röra på oss, nu. Jag hjälper dig upp.
- Kom igen. - Nej. Nej, Thomas.
- Kom igen. Stå upp. - Nej, ta den nu bara!
Snälla. Snälla, Tommy. Snälla.
Okej.
Nu måste du ge allt du har. Du och jag, kom igen. Redo?
Redo? Då kör vi. Ett, två, tre.
Tillbaka, allihop! Tillbaka!
- Lugn, vi är snart härifrån. - Vi kan inte stanna här, Bren.
Oroa dig inte. De kommer.
Kom igen. Kom igen.
Vi är nästan framme, Newt. Håll ut. Håll ut. Kom igen.
Newt, nej. Du!
Kom igen.
Thomas?
Kan du höra mig?
Du måste lyssna på mig.
Jag vet att du har ingen anledning att lita på mig, -
- men du måste komma tillbaka.
Thomas, du kan rädda Newt.
Det finns fortfarande tid för honom.
Det finns en anledning till varför Brenda inte är sjuk mer.
Det är ditt blod.
Förstår du?
Hon är inte sjuk längre...
...för du botade henne.
Hon behöver inte bli den enda.
Du måste bara komma tillbaka, -
- och då kan det här äntligen vara över.
Snälla du.
Kom tillbaka till mig.
Jag vet att du gör det rätt...
Newt?
Newt? Newt, det är jag! Det är jag!
Brenda!
Var är serumet?
Tommy, döda mig!
Newt, jag är här.
Newt, snälla!
Snälla!
Jag är ledsen, Tommy.
Det är okej. Det är okej.
Nej!
Brenda!
Thomas!
Håll er nere! Håll er nere!
Newt.
Tommy.
Nej, nej.
Nej, nej, nej.
Newt?
Är det sant?
Newt.
Kunde jag ha räddat honom?
Du kan rädda oss alla.
Det är bra nu.
Låt de andra gå, bara.
Jag lovar.
Jag ska...
Åh, Thomas.
Du borde ha flytt.
Thomas.
Kan du höra mig?
Vet du vad det här är för ställe, Thomas?
Det är en livbåt.
Även om hela världen sjunker, -
- behöver vi inte följa med den ner i djupet.
- Hur länge till? - Det är nästan klart.
- Varför inte bara döda mig? - Döda dig?
Nej, det vill vi inte.
Vi ska ta väldigt god hand om dig.
Vi ska hålla dig vid liv.
Nätt och jämt.
Och i gengäld -
- ger du liv till resten av oss.
De vi väljer att rädda, åtminstone.
För det räcker förstås inte till alla.
Vi får göra en del svåra val.
Med tiden förtär Flamma-viruset sig självt.
Frågan är bara, vilka kommer att vara kvar?
Och tack vare dig och det här...
...kan vi äntligen välja.
En framtid vi själv skapar.
Skål för din hälsa.
Okej, nu sticker vi härifrån.
Kom igen.
Nej!
Kom tillbaka hit! Kom tillbaka!
Nej!
Ge mig det.
Ge mig det!
Teresa!
Kom an, då.
Okej.
Det räcker.
Vapnen redo! På min order.
Ladda!
Klart.
Eld!
Teresa!
Vi måste ut härifrån.
Vad är fel?
Thomas?
Thomas!
- Okej. Okej, vi måste... - Helvete...
...hitta något. Här. Här!
Tryck mot såret. Håll den.
Du måste sticka.
- Du måste sticka. - Nej.
Inte utan dig.
Jag måste erkänna att du lurade mig, Teresa.
Jag trodde att vi var vänner.
Kanske ligger det i din natur att förråda dem som står dig närmast.
Kom fram.
Förläng inte det här.
Vi vet båda att det inte finns nån lösning.
Låt oss inte göra det här mer smärtsamt än nödvändigt
Thomas.
Teresa.
Nej. Nej.
Du har visst nåt som tillhör mig.
Inte det där.
- Var är han? - Ta det bara.
- Låt honom vara. - Vad är det mer er två?
Är han så speciell, tycker du?
Han är en labbråtta, född med en gåva. Han har aldrig behövt kämpa för den.
Han förtjänar den inte.
Kanske det.
Men den är hans.
Du då, Thomas?
Vad har du att säga?
Har du inte redan tillräckligt med blod på dina händer?
Du kanske inte kunde skjuta henne. Men det kan jag.
Okej. Fint. Som du vill.
Janson.
Du missade, din lilla skit.
Gjorde jag?
Helvete.
Kom igen. Vi måste härifrån.
Den här vägen. Här.
Kom igen.
Förlåt mig.
Jag försökte.
Jag vet.
Jag tror jag ser honom.
- Ja. Jag öppnar luckan. - Okej, jag har honom.
Kom nu.
Nej!
Jag kan inte komma närmare.
Thomas!
Nu!
Kom igen, kom igen, kom igen.
- Kom igen! - Kom igen, Thomas!
Räck mig handen!
Kom närmare!
Hoppa!
Lägre!
- Nej! - Ni måste komma närmare.
Kom igen!
- Ja! - Sträck ut!
- Dra upp honom! - Dra!
- Kom igen! - Kom igen!
Teresa!
Nej!
Vi har kommit långt tillsammans.
Många har offrat mycket för att göra denna plats möjlig.
Era vänner...
...och era familjer.
För de som inte är hos oss.
För de vänner vi har mist.
Den här platsen är för er. För oss alla.
Men den här...
...är för dem.
Så ta tid på dig och gör det på ditt eget vis, -
- så kan du komma att finna din egen frid.
Och välkommen till fristaden.
Vem vill ha mat?
Det här kommer att bli ett bra hem för oss.
Ja.
Du hade det här på dig medan du var avsvimmad.
Jag tog hand om det åt dig.
Tack, Minho.
- Vi ses sen. - Vi ses.
Kära Thomas.
Det här är det första brev jag minns att jag skrivit.
Jag minns förstås inte om jag skrev något före labyrinten.
Men även om det inte är mitt första brev, är det troligen mitt sista.
Jag vill att du ska veta att jag inte är rädd.
Åtminstone inte för att dö. Det är mer att glömma.
Att förlora mig själv till viruset är vad som skrämmer mig.
Så varje kväll har jag sagt deras namn högt. Alby.
Winston, Chuck.
Jag upprepar dem om och om igen, som en bön, -
- och minnena kommer tillbaka.
Små saker som hur solen spelade i Glade,
- den där perfekta stunden, strax innan den sjönk ner bakom muren.
Jag minns hur Frypans stuvning smakade.
Jag trodde aldrig jag skulle sakna den så.
Och jag minns dig. Första gången du kom upp med hissen.
En rädd liten nykomling, som inte ens mindes sitt namn.
Men när du sprang in i labyrinten, visste jag att jag skulle följa dig.
Och det har jag gjort.
Det har vi gjort allihop.
Om jag fick göra om det igen, skulle jag det, och jag skulle inte ändra nånting.
Och mitt hopp för dig är, -
- när du ser tillbaka på det år från nu, att du kommer kunna säga detsamma.
Framtiden vilar i dina händer nu, Tommy.
Och jag vet att du hittar ett sätt att göra vad som är rätt.
Det har du alltid gjort.
Ta hand om alla åt mig.
Och ta hand om dig själv.
Du förtjänar att vara lycklig.
Tack, för att du var min vän.
Förväl, kompis. Newt.
Översättning: Jonas